Zatvori oči, ne mrdaj i moli se!
Plaši se pogleda Vija, drevnog boga, koji boravi u večnoj tami pod zemljom.
Njegovi kapci kao korenje izlaze na površinu.
Ako ga čovek pogleda u oči, odmah će umreti!
Tako pričaju starci. Tako su pričali i njihovi preci.
Od vremena kada su i zemlja i bogovi bili još mladi, to predanje živi u dušama Slovena.
Mnogo pre dolaska hrišćanstva.
Tako se prepliću sadašnja vera i drevni običaji.
Kao kada na Ivanjdan mlade devojke puštaju niz vodu vence cveća sa upaljenim svećama.
Ako neki mladić uzme venac, verovalo se da je on njena sudbina.
I plove plamičci kroz tamu...
I tome nikada neće doći kraj.
Gospođice, sestrice, gde si?
Gospođice!
Gde si, gospođice?
VIJ
Blagorodje... Greh je stigao u našu zemlju!
- Šta se desilo? - Moj greh nije umro. - Govori već jednom!
Opet su se na Ivanjdan pojavila čudovišta.
Noćas je neko nestao.
Kćeri!
Ko je to uradio? Ko je to uradio?
Govorio sam vam da sa đavolima nemate nikakvog posla...
Ko je to uradio?
- Hoću da je ispovedim. - Ne dozvoli da iko čita molitve za mene.
Pošalji nekoga da dovede bogoslova Hamu. Neka se moli za moju grešnu dušu tri noći.
On zna ko...
- Nastusja, jesi li dobro? - Skloni se!
Kćeri... Kako si ti?
Eto, prizvali smo nesreću!
To ih je lišilo razuma...
Ti si dobar, sveti čovek, poznat po bogougodnim delima.
- Moguće da je čula za tebe. - Za mene? Bog s Vama, pane Sotnik!
Tako je suđeno.
Možda nije prikladno, ali moram reći da se nisam pridržavao posta.
- Još danas morate da krenete sa molitvom. - Vama je potreban đakon, ili dobar pojac.
Mene glas ne služi, ni sam ne znam zašto... Oprosti, Gospode!
Sve što mi je zaveštala moja golubica, ispuniću!
Ti znaš šta je bič?
- U većoj količini je neizdrživo. - Ako ovo ne uradiš, nećeš moći da sediš.
Ako uradiš, dobićeš 1000 červonca.
Pane Sotnik...
Dovraga... Zašto se plašim?
Niko izvana ne može ući. Niti će se ona vratiti sa onog sveta.
Uostalom, kada pročitam molitve, biću bezbedan šta god da se desi.
Da nastavim...
Nije Vam ništa sveto gospodine! A Vi se gospođice u očinskoj kući predajete grehu!
- I to sa običnim učiteljem! - Ja sam kraljev dvoranin, a ne običan učitelj.
- Stručnjak za geografiju i kartografiju! - Ne troši reči, šarlatanu!
Pola Evrope si zarazio svojim jabukama!
- Tata, ja ga volim! - Voliš? Njega koji nosi tako nepristojne pantalone?
- Imam planove i postaću slavan u budućnosti. - Plan da se oženiš mojom ćerkom? - Ne.
- Kako to, ne? - Naravno da ću se oženiti. Ne baš sada, ali u bliskoj budućnosti.
Po mom mišljenju Vi nemate nikakvu budućnost. Držite ga!
Džonatane, beži!
- Beži, Džonatane, beži! - Tvoja pokojna majka ima bolju budućnost!
- Pustite pse na njega! - Mili, ja te volim! - I ja tebe, draga! Veruj mi!
Ne zaboravite ptice.
Draga mis Dadling, duboko se izvinjavam zbog svog brzog odlaska.
Teško mi je da priznam, ali Vaš otac je u pravu. Ja jesam ostao bez svog imetka.
Ali ga nisam potrošio na vetar, kako mnogi smatraju, već na svoj izum.
On će napraviti prevrat u kartografiji i pokazaće ljudima pravu sliku našeg sveta.
Odlučio sam da ovaj grandiozni projekat počnem od našeg milog Griniča.
U merenjima sam ga uzeo za polaznu tačku. Naš gradić će postati poznat u celom svetu.
Svuda će na Zemlji po njemu određivati vreme. To je moj san.
San, koji će se ostvariti samo ako Vi verujete u mene.
O svojim doživljajima ću Vas obaveštavati šifrovano po metodi Leonarda Da Vinčija.
Da ne pročitaju oni kojima nije namenjeno.
Volim Vas i ne želim da budete predmet tračeva. Dokazaću svima da nisu u pravu.
Izveštaje će Vam donositi golubovi pismonoše.
Tako ću osećati Vašu blizinu, koja će mi u teškim trenucima grejati srce.
Poznat si po svojoj svetosti i bogougodnim delima...
Celokupna tvoja premudrost zbog troga i služi crkvi.
Proveri da li Hama sve radi onako kako treba. Ti se u to najbolje razumeš.
Doroš motri na bogoslova.
Ovde imaš hiljadu červonca. Uzmi!
Zahvaljujem!
- Verujem da se ovim celi manastir može napraviti! - Daćeš to Hami.
Idi, idi! Pripremi sve za opelo.
- Treba da požurimo. - Šta? - Da je sahranimo. Treći je dan, a koristi nema.
Ja, naravno, verujem gospodaru. Ali, koga veštica spopadne...
Pajsije!
- Šta je to? - Za Hamu. Plata od Sotnika.
Nikada ih nisam imao toliko u rukama...
Ključ!
Beži...
Ovo mesto je prokleto...
Ovo mesto je prokleto! Ovde nema Božjeg duha! Osramoćena je božja svetinja!
- Ovde ne može više da se služi! Zakovite prozore i vrata! - Veštica...
Pogledaj! Novac!
- Ovo mesto je prokleto! - Dobro je što je prokleto...
Da podelimo? Podjednako?
Ne idite ovamo! Prokleto je!
Ne idite tamo, pane Sotnik... Mesto je prokleto! Prokleto!
Ne razumem. O čemu govoriš?
Nemoj tamo! Ne idi tamo!
Ako ne misliš na sebe, misli na ljude! Kako će oni bez vođe?
Ne stavljaj greh na svoju dušu!
- Gde sada da idemo? - Rekao sam da ovuda ne možete!
- Imaš li ti savest? - Imaš li majku?
Ubijte ga...
U ime Oca, i Sina...
I Svetoga duha...
Sine Hristose, zatvorimo krug da ne izmili nečastivi do domova naših...
Treba da stradamo i molimo se...
Gospode, pomozi mi da zaštitim od nečastivog decu moju!
Neka veruju da će se u zatvorenoj staroj crkvi desiti čudo!
Pomozi mi!
Pokaži im šta će biti s njima, ako me ne slušaju!
Danas je prvi dan aprila.
U Griniču je sigurno već proleće.
Zamišljam Vas pored prozora. Ispred Vas je cvetna bašta.
Prolećno sunce miluje Vam kosu... - Hvala, nano!
- Kako Vas nije sramota! - Umukni, veštice!
- Golubovi pismonoše, zar ne? - Tata, pogledaj me...
Gospode...
Ubiću ga!
Prošlo je tačno godinu dana od početka mog putovanja.
Sreća, koja me je pretila, napustila me je.
Skrenuo sam s puta, to je jasno. Nisam jeo već nekoliko dana.
Nemam više sredstava za nastavak putovanja.
- Ne pucajte! - Ko ste vi? - Bogoslovi iz Kijevske bogoslovije.
- Hrana... Hrana... Imate? - Hoćete da jedete? - Da. Hoću.
Zašto odmah ne kažete... Evo, poslužite se!
- Sakrio si? - Ja? - I to od mene!
- Dosta! - Šta hoćeš? Skloni to! To nije jelo, to je meze! - Evo!
Za poznanstvo!
- Gospodin je, dakle, naučnik? - Da, da, naučnik. - I mi, takođe.
Ja sam retor Gorobec. A ovo je bogoslov Haljava.
- Grad... Gde je grad? - Ima jedan u blizini. Hutor.
Hutor?
- Ali ni đavolu ne bih savetovao da ide tamo. - Zašto? - Tamo je proletos stradao naš drug.
- Naučnik? - Da, naučnik. Filozof. Hama Brut.
Prošle godine smo se ja, Hama i Haljava vraćali kući preko tog mesta.
Zbog magle koja se digla, ili su nas đavoli zaveli, tek... zalutali smo.
- Panas, gde ćeš? - Izvini, Taras, ali služba je služba.
- Za pomen? - Za pomen smo pili. - A za dušu? - Može za dušu.
Za dušu...
- Ko je tamo? - Bako, pusti nas da prenoćimo. - Mnogo naroda imam, gde da vas smestim?
Dobro!
Pustiću vas.
Čuj, bako, stomak mi krči kao nepodmazana kola.
Šta bi on hteo? Nemam ja ništa.
Sećaš se šta je rekla?
Prodaću vam mahune!
Pokvarena je ova starica.
- A ni nos joj nije lep. I ruke su joj prljave. - Sve babe su veštice.
- Na pijaci su stvarno veštice. - Od umora smo zadremali...
Slušaj, bako, sada je post!
Ja sam takav čovek, da se ni za hiljadu dukata ne bih omrsio...
Nemoj, bako, nemoj! Stara si, stara...
Starica je zapravo bila mlada gospodarica, ali je bila veštica. To znam sigurno.
Moj učitelj Isak Njutn, otkrio je zakon gravitacije i da je slobodni let nemoguć.
A slobodnog pada ima koliko god želite.
Kažeš da mi lažemo?
Ovo je činjenica, kolege!
Ako lažem, dabogda odmah propao u zemlju!
Vama je smešno, ali posle toga Hamu više nismo videli.
- Gubite se izrodi! Seme đavolovo! - Šta smo uradili, striče?
Vaš Hama je pustio blizu sebe veštice i druge nečastive sile. Tako je i umro.
- Sada je na onom svetu. - Umro? Lažeš da je umro! - Boga mi, umro je!
Sipaj!
- To je najbolje! Dakle? - Nije loše.
U Hutoru je počela neka đavolska rabota. Priviđao im se Gospod!
Rekao je da se Hama uplašio!
- Laže. - Šta, ako ne laže? Meni se odavno vrzma po glavi...
Kako to da ga tek tako nema? Gde je mogao da nestane?
Lepo je rekao, uplašio se od veštice i umro...
A da se vratimo u Hutor?
Gde ćeš?
Znam zašto je umro.
Zato što se uplašio! Da se nije uplašio, ništa mu se ne bi desilo.
Čekaj!
Trebalo je samo da se prekrsti, pljune na njen rep i gotovo!
Onda ne bi bilo ništa. Siguran sam u to!
A meni?
Slavan čovek je bio Hama.
I plemenit.
A nestao je.
Nečista sila! Sotona!
Gospode...
- Čudan zvuk? - U tome i jeste stvar, što je čudan!
- I vi tvrdite da je to čudovište? I ima devet rogova? - Sedam rogova. Sedam!
Zaustavi, zaustavi!
Vi nastavite napred, a mi tamo nećemo!
Kolege!
Smešna priča...
Gde ćete?
- Šta ovo bi, momci? - Pokajte se!
Ovo je znak! Đavolski poslanik je prošao kroz krug!
Kakav je on poslanik, kada je noge ovako isprljao?
Uopšte ne liči na poslanika.
Pan Sotnik...
Unutra nema nikoga.
Nesreća!
Poslanik iz pakla.
- Džonatan Grin? - Džonatan Grin, ja sam!
Ja sam Džonatan Grin. Naučnik, kartograf...
Podanik Njenog veličanstva kraljice Engleske.
Pozdravljam vas...
Svi koji doplove do naših obala... Svi imaju groznicu!
Upravio sam durbin prema vatri.
Dobro sam video divljake. Bio sam uveren da peku svoj strašni obed od ljudskog mesa.
Šta čitaš?
Poslednji bestseler gospodina Defoa o doživljajima Robinzona Krusa.
Pored toliko velikih pisaca našla si da čitaš baš njega?
- A šta je ovo, madam? - Vrati mi to! - Od njega?
Zamolio sam te da prekineš vezu sa njim! Neću da u mojoj kući išta podseća na njega.
Tiše, tata! Zaboravljaš da je on otac mog deteta i možda je sada u smrtnoj opasnosti!
- Opkoljen divljacima i piratima na nekom pustom ostrvu! - Divljaci? Ostrvo?
Kakvo ostrvo? Ovo je najveći kontinent na Zemlji!
A tvoj ništavni kartograf Džonatan Grin, nalazi se u centru tog kontinenta!
- Kontinent? - Da! Zamisli nju... ostrvo!
Izvinite gospodine...
Veoma je važno...
- Točak. - Točak? - Da. - Naš kovač pravi takve mehanizme.
Hajdemo. On je izmajstorisao jedan aparat za votku. Čista kao suza!
- Mada je ne pijem, razume se. - Znam šta je votka.
- To je mehanika... mehanizam. - Ma to je prosto!
Ne, ne pije!
Godinu dana ne pije, od kada mu je ćerka zanemela. Sedi u kovačnici i majstoriše.
- Celog života je sablje kovao. - Sablje? - Sablje.
- Ima li tamo nekoga? Ja sam, Karas! Stranac ti je došao u goste. - U goste?
Ovo je kočija stranca.
Sama se kreće i sama upravlja. Kočijaš nije potreban.
- Kao da je to nešto! I mi tako umemo. - Ne, ne... To je holandski majstor.
Holandski, kažeš...
A našta ti ovo liči, pane naučniče?
- Na leteći aparat Leonarda da Vinčija! - Ne znam ko je to, ali da letim znam.
A kako se prizemljite?
Pane naučniče, bićeš moj gost. Takav je običaj.
Smesti se gde ima mesta i ne brini za svoju kočiju.
- Šta će Vam naučnik ovde? - Nisam te zbog toga zvao.
Skoro će godina kako je moja golubica od nas odletela. Želim sutra opelo u staroj crkvi.
Narediću momcima i očistiće put za tren.
- Ti nisi rekao, ja nisam čuo! Zaboravi! - Čekao sam devet dana, pa četrdeset.
- Uskoro će godina. Koliko još? - Ne treba da čekaš, već da se usrdno moliš.
Nešto mi ne da mira. Šta si tamo video prošle godine?
Petrus! Petrus!
- Da, pane Sotnik? - Reci mi, šta je ovde nacrtano?
To je karta nekog predela.
Pozovi mi tog... naučnika.
Ali tiho!
Izvinite... Govorite li Engleski?
Kako se zoveš?
Ona je nema.
Koji đavo ga je doveo naizgled ovako nežnog... Ovo je da istrljaš leđa.
Kako te stvari voli Vaš brat naučnik!
Daleko ste rešili da letite, pane naučniče?
- U čemu je problem? - Pan Sotnik Vas zove.
Samo, tiho!
Nastusja... Nastusja! Ja te volim, a ti me izbegavaš!
Znaš koliko mi je teško kada te ne vidim, a ti me već godinu dana mučiš!
Kada sam video senke konja u plamenu, pomislio sam... svi mi... u strahu: Kajem se!
Moj točak...
Alkohol! Osećaš li?
Sve žene su veštice, a što su starije, to su veće!
Rekom je brže.
Čista kao suza!
Pane Sotnik... naučnik!
- Kartografe, veruješ li u boga? - Šta da Vam kažem? Ja sam naučnik.
- Znači, ne veruješ ni u đavola? - Ne verujem. - Tako sam i mislio.
Ovo mi treba! Da crkva bude nacrtana i sva moja zemlja bude nacrtana.
Karta? Potrebno mi je vreme.
Hiljadu červonaca.
- Šta je hteo pan Sotnik? - Raspitivao se za prokleto mesto.
- Opet ista pesma. - Kaže da će njegovi momci začas da očiste put.
Voleo bih da vidim te momke koji će otići na prokleto mesto.
Takvih heroja nema!
A stranac?
Ovo je avans.
- Potreban mi je pomoćnik. - Dobićeš pomoćnika.
Počni od stare crkve, ali nikome ni reči!
Pane Sotnik, požurite!
Brže, pane naučniče!
- Morate mu oprostiti. - Šta se desilo? - Od ćerkine smrti nije sasvim pri sebi.
Narod misli da je gospođica zapravo veštica. Duša joj luta močvarom i ne može da se smiri.
Zato je Hama odoveden u crkvu. Zaključan je u krug, da ne prođe nečista sila.
Tamo ni najhrabriji kozaci ne idu.
Hajde, kreći, kreći!
Meni su potrebne činjenice.
Da ste bili kod pana Sotnika, ne govorite nikome!
- Možda je Pajsije u pravu? - Proverićemo.
- Gde je naučnik? - Evo ga!
- Sedite svi za sto. - Sipaj onu tvoju dobru votku panu naučniku. Takvu nije pio.
Momci, da smo živi i zdravi i da sve bude dobro.
- Za koju oblast si ti naučnik? - Koliko si ti naučnika video u životu?
- Ja, recimo, znam takve koji gledaju u zvezde. - Kakve nauke ima u tome?
Ovi o kojima ja govorim, gledaju zvezde kroz stakla!
Karas, donesi još votke.
Ima ih koji ne gledaju zvezde. Dolazio je jedan sličan i kod nas. Takođe naučnik.
- Filozof! - Hama Brut. Brutus.
A ti, pane naučniče, po kojoj osnovi znaš za njega?
- Čuo sam za njega. Takvu osobu svi znaju. - Ko ne bi znao za poznatu osobu.
Pozvao nas je pan Sotnik i naredio da dovedemo bogoslova Hamu Bruta.
Uzalud pokušavaš!
- Odavde ne možeš da pobegneš. - Kakva divna okolina!
Doći ovde u ribolov!
Ili u lov na divljač!
Mislim da ima i ptica u ovim šumama.
Voće možeš da osušiš i prodaš u gradu. Još bolje je da od njega ispečeš votku!
Zato što sa votkom iz voća, nikakvo pivo ne može da se poredi!
Zašto je pan Sotnik izabrao njega za tako važan posao? Nije on imao hrabrosti za to.
Poznato je da, ako pan nešto naumi, to ni najpismeniji čovek ne razume!
Odveli smo Hamu u crkvu.
- Pustite me, momci! - Sećam se da su psi lajali.
Kakav sam ja Kozak ako se plašim?
Mogao bih da pomirišem malo duvan.
Dobar duvan...
Kakva strašna, blistava lepota!
- Gde je ta crkva? - Zašto tebe to zanima, pane naučniče?
- Nije važno. - Ovo je najvažnija stvar u Hutoru. Time crtaš krug!
- I đavola se ne plaši! - Čak ni veštice.
- Kažu da svaka veštica ima mali rep. - Kćeri, kuda ćeš? U močvaru?
- Rekao sam ti da ne ideš! - To su samo priče i predrasude.
Možda kod vas u Evropi i nema veštica. Ali kod nas, u Kijevu, sve žene su veštice.
Vidi se da pan naučnik nije shvatio. Devojka je zgrešila sa đavolom i postala veštica!
- Javtuh, on pije? - Svoje majstorstvo ne može propiti.
Dosta!
A ti, zašto si se raspitivao? Pustite me!
Naučniče, kuda? Ne vređaj momke! Da popijemo, posedimo...
- A šta je bilo sa Hamom? Ali činjenice! - Dokazi!
Evo ih! Ovo su moji dokazi.
Ja sam krišom gledao jednim okom.
Dobro slušaj...
Strašno je samo prvi put.
Ni prvi put nije tako strašno. A možda nije uopšte strašno.
Nije strašno.
Treba osvetliti celu crkvu, tako da se vidi kao po danu.
Pod stolom je!
Zabolelo me je uvo.
Pomozite mi!
On želi da pobegne!
Ništa ne vidim!
Ne dozvolite mu da uzme kredu! Okreni se!
Ne dozvoli da je dohvati!
Ne dozvolite mu da uzme kredu!
Ne vidim ga!
Gde je?
Gospođica!
Gde je?
Zovite Vija! Vija!
Podignite mi kapke!
Evo, sada je tvoj!
Daj mi tvoju dušu!
Sačuvaš li svoju dušu, ostaviću te među živima!
Video si koliko ih je? Žive i u ljudima i svuda.
Samo krstom možeš da se odbraniš od njih.
Ali u tebi nema krsta.
Lako je ako si obučen u čisto i ceo život provedeš u krugu.
Gospodarica je izabrala baš tebe. Pozvala je Vija lično, da bi ti izašao iz kruga.
Video si mu oči i ostao živ! Imaš jako srce.
Pomozi gospođici da nađe mir.
Pomozi!
Pane naučniče, pan Sotnik je ljut. Uzeli ste novac, a...
Moram da idem.
Šta?
- Visoko mesto, gde je? - Na staroj crkvi. Tamo!
Šta?
Hajdemo, Piter!
Kako je naučnik?
Pokupio je svoje stvari i otišao.
Đavolski posao! Krug je počeo da zatrpava pesak. Ona je videla. Reci!
- Gospode, šta će biti sa nama? - Idite i uzbunite narod!
- Slušaj, izgleda da je tebi zapalo dvesta više? - Kako je to moguće? - Kako, kako...
Pan Sotnik je pitao za njih. Jesi li video, pita, hiljadu červonaca što sam poslao Hami?
Video sam, sve sam video.
Onda, u crkvi!
Smatraćemo da je to tajna sa ispovedi.
Znate šta... Vi kako hoćete, a ja dalje ne idem.
Ovo je prokleto mesto?
Uzmi uže! Drži!
Piter, drži čvrsto!
Ja ću u močvaru, a ti obiđi prokleto mesto.
Kupiću ti novo sedlo!
Červonaca imamo dovoljno.
Vidiš li koliko ih je?
Piter, drži čvrsto uže!
Držim ga, držim...
Odavde mogu sve nacrtati!
Podigni moje instrumente!
Samo ti crtaj, crtaj...
Jesi li čula? Naučnik je na prokletom mestu svu krv iz Petrusje isisao! Potpuno je bled!
Ja sam baš tako nešto i sanjala...
- Sakupite se ljudi, otac Pajsije zove na propoved! - Ustaj starče, naučnik je...
Veliki napori i premor organizma, učinili su da podlegnem uticaju tih priča.
Podsećali su me na pirate, razbojnike bez savesti, koji su završavali život obešeni,
na opšte zadovoljstvo i ushićenje publike. Ne plaši se, draga, prvi utisak često vara.
Averko!
- Đavo te odneo... - Averko!
- Šta je druže? - Naučnik je u staroj crkvi. - Prokletnik! - A ti opet kriješ novac?
Izvesti Pajsija, a ja ću na prokleto mesto!
Nismo stigli. Došli smo na prokleto mesto, a naučnik već stoji na krovu. I Petrus je tamo.
Nije važno, Averko je tamo. Ako se nešto desi, naučnik će dobiti metak u leđa.
Reci, šta ćemo da radimo posle?
Okrivićemo pana Sotnika.
Ništa... Narod meni veruje i spreman je da kazni nevernike.
Pan Sotnik želi opelo za svoju ćerku. Neka mu bude.
Ostani tu, trebaćeš mi!
Ispred vas ne stoji pastir s pravom da vam sudi.
Ispred vas je rob i crv, koga možete da pljunete.
Ali ja vas pozivam...
Ne pokušavajte da shvatite razloge i da li za sve postoji razlog...
Pričaju da smo u mraku i neznanju. Neka pričaju.
Oterajte od sebe one koji nose svetlo znanja...
Gde ćete, pane Sotnik? Zar u Vama nema ljubavi prema stadu Hristovom?
Kuda?
Tačno je da smo stado. Nema nam spasa.
Za sve je kriva gordost pana Sotnika. I naučnici koji misle da su sveznajući!
Moje zlato... Moram bolje da ga sakrijem.
Naučnik ionako neće nigde odavde.
Bojte se pridošlice! Vidim da za njim ide sotonina vojska!
Oterajte đavola daleko, neka mu tlo gori pod nogama!
- Tamo su mi ostali instrumenti. Petrus, podigni me gore! - Gde?
- Šta je to bilo, Piter? Ne shvatam. - Rekao sam Vam da je mesto prokleto.
Treba da bežimo!
- Moje karte... - Bežimo!
Brzo kod Sotnika!
- Šta si tamo video? - Đavolja posla...
- Zar i ti? - Vi niste bili tamo! - Prokleću svaku vezu sa naučnikom!
- Idi! - Vi ne razumete... - Idi i završi svoj posao!
Ne završiš li, nećeš moći da sediš!
Sutra ću lično otići tamo.
Doroš...
Rekao si da ga Averko neće pustiti živog. A on se vratio i otišao kod Sotnika.
- Ko? - Naučnik! Dovedi ga ovamo!
- Koga? - Petrusa!
- Zamolio sam te da popraviš, a ti si pokvario! - Nisam.
Ne možete vi, naučnici da znate ono što znam ja.
- Daj ga ovamo! - Doroš, šta to radiš?
Šta radite?
Zatvori mu usta, Doroš, uzbuniće celi Hutor!
- Može ovo? - Ne! Nešto drugo.
Nemoj, Doroš! Oče Pajsije, našalili ste se, dovoljno je! Dovoljno...
Šta je naučnik radio tamo?
Pan Sotnik ga je poslao!
Obećao mu je hiljadu červonaca, koje ste Vi ostavili na prokletom mestu.
Bravo... Bravo.
Ubuduće ćeš o svemu što saznaš, izvestiti mene!
Idi, ali da te niko ne vidi!
Idem, ali neću da ti služim!
Ovaj put ne puštaj naučnika iz vida, a ja ću sakupiti ljude!
U redu.
Gde li je Averko nestao?
U crkvu!
Pane naučniče, Pajsije će poslati Kozake, treba da bežite!
- Ja ću sa Vama, ali postoji uslov! - Kakav? - Povešću Nastusju sa sobom.
Nastusja, spremi se, došao sam po tebe. Ne nosi ništa suvišno. Imam nešto dvopeka.
Ili se ne slažeš? Čuješ li me?
Onda ću te ukrasti, boga mi!
Evo, spremio sam i uže, ali neću da te vežem jer ćeš sama poći. Zar ne, Nastusja?
Znači, ne.
Onda idem sam.
Otići ću i više me nećeš videti.
Možda ćeš posle plakati za mnom. Zbogom.
Nastusja... Voljena moja, pođi sa mnom!
- Hajdemo! - Čekaćemo te. U čamcu.
Averko! Averko!
Gde si? Druže!
Šta ti je, dovraga?
Ubiću te!
Gde si sakrio moj novac?
- Šta je tebi? Sasvim si poludeo zbog tog novca! - Ti si ga ukrao!
- Misliš da možeš da pričaš šta ti padne napamet, je li? - Brate Doroše, da zapalimo?
Gde mi je lula?
Averko! Averko!
Nastusja!
Nastusja, ovde smo!
- Petrus, kuda! - Idem za njom!
Averko! Koliko smo puta jedan drugog spasavali? A šta je ovo sad?
Nastusja!
Nastusja...
Zaboravi mržnju! Hajdemo do pana Sotnika i podsetimo se kozačkih podviga. I popićemo!
Lepu lulu imaš. Niko drugi nema takvu. Evo, zapali!
Druže...
Vij! Vij... Vij je tamo u močvari.
Vij, rogato čudovište!
Došlo je vreme da rečju božijom, ognjem i mačem, iskorenimo đavolsko seme!
Zašto ovako malo?
Nema... Dobro je što si nema.
Dođi ovamo... Dođi!
Nemoj je ubiti!
Ona je! Veštica!
Oče Pajsije, nije to uradila Nastusja već nečastivi. Video sam ga!
Oče Pajsije, video sam ga! Sa sedam rogova. Nije Nastusja!
Šta uradih...
Drži ga, drži...
Judo...
Nećeš pobeći!
Karta. Ali Vama nije trebala karta. Želeli ste da saznate šta se desilo sa Vašom ćerkom.
- Šta da saznam? - Ja znam šta se desilo.
Znaš ko je?
Uhvatite ga!
Životinje sve znaju...
Nađi ga! Neću da žalim novac.
Moj uslov je da spasete Nastusju i garantujete moju bezbednost.
Obavićemo to odmah!
Kakva demonska dela tu vršite?
Odmah pusti Nastusju!
Ta devojka je prepolovila Doroša na moje oči!
- Šta to pričaš, gade? - Veštica... - Otvaraj!
- Ne može. - Šta, šta?
Ne može! Nije dozvoljeno.
- Ko ne dozvoljava? Ko ne dozvoljava? - Ja.
Na tvom mestu bih pazio šta pričam.
Ne zadržavaj ljude ovde!
Eno ga on, sotonino seme!
Uhvatite ga!
Držite ga...
Nemojte!
Bacite ga u jamu kod veštice.
Kasnije ćemo ga ispitati.
Odatle nećeš pobeći!
Znanje je svetlost.
- Da vidimo šta piše ta vucibatina. Draga moja, mis Dadli...
Tako...
Krila mesnih žitelja podsećaju na krila nekih vrsta slepih miševa.
Raspon im je veći od tri metra.
Šta?
Osećao sam njihov zadah tako blizu, da sam pružio ruku, dodirnuo bih im kožu.
Imaju, takođe, i kopita.
Jeste li čuli ovo?
Sećate li se jednonogog mornara koga smo sreli u londonskom pristaništu?
Pokazao nam je ogromnu hobotnicu.
Zašto plačeš?
- Odavno nisam dobila pismo od njega. - Ne misli na njega. Nije vredan suza.
Tata, molim te!
A ovde postoji deset puta veća. Ima šest očiju i zove se Vij.
On je lud!
Ako se ne vratim, tražite me na prokletom mestu!
Gospode, učini da bude baš tako!
Ne plaši se, neću te povrediti.
Biće sve u redu.
Močvara... čudovište... Odavno ga hraniš?
Mesec? Godinu?
Ovo je karta.
Rezultat celog mog života. Sada može da nestane zauvek.
Čekaj... Ovo nisu moje oznake!
Ovo je plan bekstva!
Sotnik je opasan čovek. Kog đavola čekamo?
Hoću vlast! I novac.
Novac je za hram.
Moramo da odlučimo, ona je sve videla.
Hoću da se obred obavi u močvari.
Sav narod mora da bude umešan u njenu smrt.
To si lepo smislio.
Želim samo da znam, ko se krije pod tom kožom?
Idi sad!
Šta je bilo, veštice?
Taras... Zavera!
Beži, Nastusja!
Gde ćeš, glupačo? Hoćeš tuđu muku da gledaš?
- Hajdemo! - Kuda? Sedi tu!
Stari đavole!
Veštice!
Odatle nećeš pobeći. Lepo kažu da sva nevolja dolazi zbog znanja.
- Šta radiš ovde? - Desilo se čudo! - Kakvo čudo?
Od Pajsijeve svete vode!
Moja ćerka se naljutila i počela je da se nadima, nadima...
I pretvorila se u žabu!
- Od Pajsijeve svete vode ponovo je postala čovek... - Lažeš, zar ne? Lažeš, Javtuh?
Pas laže!
Hoćeš istinu?
- Nemoj nikada da se ljutiš! - Pričaš kao neka žena, Javtuh!
Čuješ li? Kada spuste vešticu u vodu, ona će poleteti!
- Možeš li da me zameniš na straži? - Ne... - Hajde, Javtuh! Ionako ne radiš ništa.
A ja bih to tako želeo da vidim!
Dobro, pripaziću malo. Ali nemoj ostati dugo!
Zdravo, pane naučniče!
Piter je zapalio vatru, drži taj pravac. Idi kroz močvaru. Ukrao sam ova dva konja.
Idi pravo, ne radi ništa i ostaćeš u životu.
Pajsije. Pajsije i Averko. Zavera!
- Čuvajte se njih! - Shvatio sam! Idi! - Hvala!
Ta žena je možda veštica!
Šta će vam to kamenje?
- Pajsije je rekao da svako uzme po kamen. - ...i proverićemo je u vodi.
Ako ispliva, onda je veštica!
Braćo i sestre, kazna će stići svakoga ko me ne sluša.
- Obavljeno. - Završavaj!
- Piter! Piter! - Sklonite se!
- Mrtav sam, mrtav! - Mrtav... Šta to pričaš? I šta to znači?
- To znači, bio sam i sada me nema! - Tako? Ne razumem onda gde je sahranjen!
- Nema ničega što treba sahranjivati! - Slušaj, Piter, možemo spasti Nastusju.
- Znam koga si video. - Koga? - Ovčiju kožu sa rogovima.
Ona je na obali reke. Ogrni je i odvuci im pažnju. Oni će pojuriti za tobom. Razumeš?
- Razumem! Razumem! - Ustaj onda i kreći!
Vodi ih prema prokletom mestu!
Ne znam... Nisam mislio da ću doživeti takvu sramotu.
Sramota je to za ljude.
Sada svi dođite ovamo, da je pošaljemo na božiji sud.
Vij!
Pogledajte, pao je! Pao!
Stanite! Stanite...
Uhvati ga!
Ovo tražiš?
Hama Brutus...
Hteo si da me ubiješ, zar ne?
Da uzmeš moje karte i pobegneš nekažnjen? Važne su činjenice. Ovo su činjenice!
Mlada gospodarica ti se svidela. U svađi si je ranio i ostavio da umre.
A ona je verovala da ćeš se, čitajući nad njom tri dana molitve, pokajati!
Ali, pokazalo se da si surov! On zna ko... To su njene poslednje reči pred smrt.
Jednom običnom ovčijom kožom si godinu dana plašio celi Hutor.
Pokazaću te ljudima. Ustaj!
Zašto sam Vam ja potreban? Umoran sam od svega. To je sve.
- Ionako nećete verovati. - Odakle ti kajiš? - Dok sam Vas izvlačio, futrola se otkačila.
- Lažeš! - Rekao sam da mi nećete verovati.
- Zašto su ti potrebne karte? - To je bio jedini put spasa.
Gde sam mogao da odem?
U bogosloviju? Ne napušta se lako taj svet. Ili će, kao Vi, misliti da sam ubio devojku.
- Nečista sila! - Momci, to sam ja, Hama!
Ti si posvađao Averka i Doroša?
- Njihova pohlepa ih je uništila. - Zašto je gospođica izabrala baš tebe?
Godinu dana ranije smo ja, Gorobec i Haljava zalutali u ovo mesto i tu zanoćili.
Kako se zoveš, momče?
Hama. Filozof.
Dođi ovamo, filozofe.
Hama... Ne boj se, neću te pojesti.
Prvi sastanak, a ne odbijam...
Sudbina je, dakle, bila da se sretnemo.
Gospođice!
Nastusja je mogla da pomisli kako sam ja to uradio, zato sam ogrnuo tu kožu.
Ona me je videla, ali samo kao čudovište.
Iz zahvalnosti zbog spasenja, donosila je hranu koju sam ja uzimao.
Cele godine se ovde molim za spas duše mlade gospodarice.
Prve tri noći su bile strašne. Svakojake užase sam preživeo.
Treće noći sam već potpuno iznemogao. A kada su zapevali petli, on je došao!
- Znam već ko je on. - Užasan je. - Ko? Ko je on?
To je on!
Jesi li se umorio, mali đavole?
Jesi li me poznao, Hama? Kako ti je bez nje? Ona je zavela i mene!
Mislio sam da si umro, ali živ si. Hteo sam da ih uplašim tom kožom i rogovima.
A ona me je iskušavala... Kako su samo blistale njene crne đavolske oči!
Ja nisam grešan. Rečeno je: Nije grešan onaj koji je iskušavan, nego koji iskušava!
Pri tom i ne zna kakvo se zadovoljstvo krije u bludu. U meni je izazvala mržnju.
Pomozite...
Niko tebi neće pomoći!
Mrtva usta ne govore, odavno je rečeno! Niko neće saznati!
- Gde si sakrio moje konje? - Pusti ga!
Inače ćeš se rastati sa svojim perčinom zajedno s glavom.
Trči, spasavaj se!
Ljudi hoće čuda, i ja im ih dajem!
Mnogo godina sam bio misionar u Evropi.
Znam kako da stvorim novu religiju. Čistu, bez čuda! Uz pomoć vaših izuma!
Ja sam novi prorok!
A ti ćeš umreti.
Kao sveštenik, ne mogu da te otpustim bez pokajanja.
Čitaj molitvu.
Nastusja!
Želim da znaš, da tvoj život nije u rukama Gospoda...
Već u mojim!
Ja odlučujem ko će živeti, a ko umreti.
Budi proklet!
Idi radi nešto drugo.
Mali Danijele... Oprosti mi.
Sramota me je da priznam, ali pogrešio sam u vezi tvog oca.
Veruj mi, on je veliki i dobar čovek. Ovo su njegova pisma tvojoj majci.
Imam nameru da ih objavim.
Želim da svet shvati, kako je nepravilno suditi o nekome tako brzopleto kao ja.
Nesrećnog Bruna su spalili na lomači, a onda shvatili da Zemlja jeste okrugla.
Pisma su sada u tvojim rukama. Neka ostanu uvek sa tobom.
Džonatan!
Još jedan golub. Zajedno ćemo saznati kako se završila ova priča.
- Javtuh, gde ideš? - Tamo! - Nije te strah? - Kozak se ničega ne plaši.
Želim da znaš, da tvoj život nije u rukama Gospoda, već u mojim!
Ja odlučujem ko će živeti, a ko umreti.
Pajsije viče kao da je požar, nadaleko se čuje!
Budi proklet!
Mama!
Desilo se čudo!
Osetio sam dah božiji i dodir njegov koji mi je promenio sudbinu.
Nikada pre, a ni posle toga, nisam osetio nešto slično.
Sav moj prethodni život je proleteo ispred mene.
Pomislio sam: Posle smrti, ko će biti moj naslednik?
Draga, želim da imamo dete.
Treba da znaš kakvi smo prijatelji ja i tvoj gazda bili...
Polako!
Zlo beše kažnjeno, a ja dobih honorar. - Ono su Sotnikovi červonci!
To je moj novac! Moj!
Piter!
Telo i duša gospođice nađoše mir, a njen otac duševnu ravnotežu.
Hama je, sa dozom nepoverenja prema nauci, malo ličio na nekadašnjeg bogoslova.
A sudbina je mene dovela u ovaj zabit kraj, da završim priču koju je on počeo.
Ovo je čarobni fenjer! Čudo stvoreno ljudskim genijem!
On može da gradi, ali i da ruši, zavisno od toga u čijim se rukama nalazi.
Slike će oživeti i mi ćemo videti lepe gradove i divne ljude.
- Jeste li našli Pajsija? - Ne. Nigde ga nema.
Poginuo je.
Dva neobična pacova, izuzetno i neprirodno velika...
Došli su, pronjuškali, pronjuškali... i otišli dalje!
Reci, je li tako bilo?
- Sve žene su veštice. - A što su starije, to su veće.
Dovraga...
U čemu je stvar?
- Pane naučniče, poslednja čaša pre puta? - Pio sam. - Za prenoćišta? - Pio sam.
- A za sećanje? - Za to nisam.
Pravi kozak!
Evo.
Diži!
Nisam shvatio gde ide ovaj zupčanik...
Sada, kada su se strasti smirile i hladna logika opet ovladala mojim mišljenjem,
mogu da konstatujem kako su svi fantastični događaji poslednjih dana,
samo slike stvorene ljudskim mozgom,
koji je još uvek slabo proučen od strane savremene nauke.
Srpski titl: tplc
SPISAK SVIH PREVEDENIH RUSKIH FILMOVA I LINKOVE PREVODA, MOŽETE NAĆI OVDE:
http://rapidserbia.rs/viewtopic. php?f=22&t=2097&p=4759#p4759